# content
Jos halusi tehdä vaikutuksen naapureihin 1600- ja 1700-lukujen Isossa-Britanniassa, oli parasta ottaa ananas kainaloon ja lähteä kylille näyttäytymään.

Mikään muu ei viestinyt korkeasta asemasta, varallisuudesta ja tyylikkyydestä kuin ananas – valtameren takaa Karibian siirtomaista tuotu hedelmä, jollaista ei oltu aiemmin nähty seurapiireissä.

Se muistutti tuttua männynkäpyä, ja saikin Britanniassa nimen “mäntyomena”, pineapple.

Atlantin yli laivattu ananas saattoi pilaantui pitkällä matkalla, mutta homeisen ananaan esittely oli kuitenkin parempi kuin ei ananasta ollenkaan.

Ananaksen suosiota selittää osittain sen tuntemattomuus eurooppalaisille. Sen dramaattinen ulkonäkö ja oma “kruunu” herättivät kuin luonnostaan ajatuksia kuninkaallisuudesta ja statuksesta.

Statussymbolina ananas oli ensin vain hallitsijoiden saatavilla, mutta vuosikymmenien varrella varakkaat maanomistajat kehittivät työvoimaa ja lämmitystekniikkaa vaativia menetelmiä ananaksien viljelyyn paikan päällä. Itse kasvatettu, jopa seitsemän vuoden kypsymisen vaativa hedelmä kertoi naapureille kuka on kuka.

Paljon resursseja vaativan ananaksen hinta oli nykyvaluutassa reilut 10 000 puntaa, eli se oli aivan liian arvokas syötäväksi. Kallisarvoisia statussymboleita tietenkin vartioitiin, ja ne olivat myös alttiita varkauksille.

Ananaksien määrän lisääntyessä ja porvariston vaurastuessa syntyi uudenlaista liiketoimintaa. Nousukas saattoi vuokrata ananaksen edustuskäyttöön. Ananasaiheiset tuotteet tulivat muotiin, ja niiden vaikutusvaltaa saattaa yhä ihailla tuon ajan esineistössä ja arkkitehtuurissa.

1800-luvun alkupuolella Suomenkin porvaristo seurasi eurooppalaista muotia, ja kasvatti kasvihuoneissaan siirtomaista peräisin olevia hedelmiä.

Kun ananas ajan myötä tuli työnväenluokan saataville, se oli jo menettänyt houkuttelevuutensa statussymbolina.

Nykyinen tapa pitää huonekasveja on osa samaa historiallista jatkumoa, jossa kaukaa kotoisin olevan kasvin vaaliminen ja esittely kertovat omistajan statuksesta.

Toimitus

Artikkelikuva: Robert Alexander Hillingford (The Duchess of Richmond’s Ball)/Wikimedia Commons, kuvamuokkaus Niina Ahola

Lukemista

Alanko, Teija 2025: Kultaköynnös ja unelma: Huonekasvien historiaa. SKS Kirjat.

Bell, Bethan 2020: The rise, fall, and rise of the status pineapple. BBC.

Lue lisää AntroBlogin kulttuurishokkeja.

# contentMap.fi
Jos halusi tehdä vaikutuksen naapureihin 1600- ja 1700-lukujen Isossa-Britanniassa, oli parasta ottaa ananas kainaloon ja lähteä kylille näyttäytymään.

Mikään muu ei viestinyt korkeasta asemasta, varallisuudesta ja tyylikkyydestä kuin ananas – valtameren takaa Karibian siirtomaista tuotu hedelmä, jollaista ei oltu aiemmin nähty seurapiireissä.

Se muistutti tuttua männynkäpyä, ja saikin Britanniassa nimen “mäntyomena”, pineapple.

Atlantin yli laivattu ananas saattoi pilaantui pitkällä matkalla, mutta homeisen ananaan esittely oli kuitenkin parempi kuin ei ananasta ollenkaan.

Ananaksen suosiota selittää osittain sen tuntemattomuus eurooppalaisille. Sen dramaattinen ulkonäkö ja oma “kruunu” herättivät kuin luonnostaan ajatuksia kuninkaallisuudesta ja statuksesta.

Statussymbolina ananas oli ensin vain hallitsijoiden saatavilla, mutta vuosikymmenien varrella varakkaat maanomistajat kehittivät työvoimaa ja lämmitystekniikkaa vaativia menetelmiä ananaksien viljelyyn paikan päällä. Itse kasvatettu, jopa seitsemän vuoden kypsymisen vaativa hedelmä kertoi naapureille kuka on kuka.

Paljon resursseja vaativan ananaksen hinta oli nykyvaluutassa reilut 10 000 puntaa, eli se oli aivan liian arvokas syötäväksi. Kallisarvoisia statussymboleita tietenkin vartioitiin, ja ne olivat myös alttiita varkauksille.

Ananaksien määrän lisääntyessä ja porvariston vaurastuessa syntyi uudenlaista liiketoimintaa. Nousukas saattoi vuokrata ananaksen edustuskäyttöön. Ananasaiheiset tuotteet tulivat muotiin, ja niiden vaikutusvaltaa saattaa yhä ihailla tuon ajan esineistössä ja arkkitehtuurissa.

1800-luvun alkupuolella Suomenkin porvaristo seurasi eurooppalaista muotia, ja kasvatti kasvihuoneissaan siirtomaista peräisin olevia hedelmiä.

Kun ananas ajan myötä tuli työnväenluokan saataville, se oli jo menettänyt houkuttelevuutensa statussymbolina.

Nykyinen tapa pitää huonekasveja on osa samaa historiallista jatkumoa, jossa kaukaa kotoisin olevan kasvin vaaliminen ja esittely kertovat omistajan statuksesta.

Toimitus

Artikkelikuva: Robert Alexander Hillingford (The Duchess of Richmond’s Ball)/Wikimedia Commons, kuvamuokkaus Niina Ahola

Lukemista

Alanko, Teija 2025: Kultaköynnös ja unelma: Huonekasvien historiaa. SKS Kirjat.

Bell, Bethan 2020: The rise, fall, and rise of the status pineapple. BBC.

Lue lisää AntroBlogin kulttuurishokkeja.

# preview.content
Jos halusi tehdä vaikutuksen 1700-luvun Isossa-Britanniassa, mikään ei viestinyt korkeasta asemasta, varallisuudesta ja tyylikkyydestä kuin ananas.

# summary
Jos halusi tehdä vaikutuksen 1700-luvun Isossa-Britanniassa, mikään ei viestinyt korkeasta asemasta, varallisuudesta ja tyylikkyydestä kuin ananas.

# summaryMap.fi
Jos halusi tehdä vaikutuksen 1700-luvun Isossa-Britanniassa, mikään ei viestinyt korkeasta asemasta, varallisuudesta ja tyylikkyydestä kuin ananas.